HARIS POTERIS IR MIRTIES RELIKVIJOS ANTRA DALIS
ČIA PALAIDOTAS DOBIS, LAISVAS ELFAS
Čia gražu.
Jis buvo mūsų tetos. Atvažiuodavom čia kai buvom vaikai.
Brolija dabar naudoja šį namą susitikimams.
Bent jau ta brolijos dalis kuri dar yra likusi.
Žiobarai mano, kad jie sulaiko blogį.
Bet jie klysta.
Turiu pasikalbėti su goblinu.
Kaip laikaisi?
Esu gyvas.
Turbūt nepameni, kad...
Kad būtent aš parodžiau tau tavo saugyklą, kai pirmą kartą atėjai į Gringostą?
Net ir tarp goblinų, esi garsus, Hari Poteri.
Savo rankomis palaidojai elfą.
Taip.
Ir išgelbėjai mane.
Esi neįprastas burtininkas.
Iš kur gavote šį kardą?
Ilga istorija.
Kodėl Belatriks Lestreindž, mano, kad jis turėtų būti jos saugykloje Gringoste?
Ilga istorija.
Kardas, kai mums jo reikėjo, pasirodė pats.
Mes jo nevogėm.
Ponios Lestreindž saugykloje yra identiškas šiam kardas, bet jis klastotė.
- Vasarą jie buvo sukeisti. - Ir ji nesuprato, kad tai klastotė?
Kopija gana įtikinanti, tik Goblinas suprastų, kad tai yra tikrasis Grifo kardas.
- Kas juos sukeitė? - Profesorius iš Hogvartso.
Kaip suprantu, jis dabar direktorius.
Sneipas?
Jis į Belatriks seifą padėjo netikrą kardą?
- Kam jam to? - Gringosto saugyklose yra daug paslaptingų dalykų.
Ir ponios Lestreindž saugykloje?
Galbūt.
Turiu įsilaužti į Gringostą. Į vieną iš saugyklų.
- Tai neįmanoma. - Mums vieniems - neįmanoma.
Bet su tavimi - įmanoma.
- Kodėl turėčiau tau padėti? - Turiu aukso.
- Labai daug. - Manęs auksas nedomina.
Tai kas domina?
Jis.
Tokia yra mano kaina.
Manai horokrusas yra Belatriks seife?
Ji pašiurpo nuo minties, kad ten galėjome būti.
Ji vis klausinėjo ką mes dar paėmėme.
Ląžinuos, kad ten yra horokrusas. Dar viena jo sielos dalelė.
Raskime ją, sunaikinkime. Ir taip dar vienu žingsniu priartėsime jo sunaikinimo link.
Tarkime rasime jį.
Bet kaip mes jį sunaikinsime? Jei tu prižadėjai atiduoti kardą Graibštuoliui.
To dar nesugalvojau.
Jis silpnas.
Taip?
Pone Olivanderi...
Noriu jums užduoti keletą klausimų.
Klausk bet ko, mano berniuk, bet ko.
Ar galite pasakyti kieno ši lazdelė? Turime žinoti ar saugu ja naudotis.
Riešutmedis.
Slibino širdies gysla.
Dvylika ir trys ketvirčiai colio.
Kieta...
Ji priklauso Belatriks Lestreindž.
Elkis su ja atsargiai.
O ši?
Gudobelė
ir vienaragio plaukas.
Lygiai dešimt colių. Gan lanksti.
Ši lazdelė priklausė Drakui Smirdžiui.
Priklausė? Argi nebepriklauso?
Gal ir ne. Jeigu laimėjai ją iš jo.
Jaučiu, kad ji paklusta kitam šeimininkui.
Kalbate apie lazdeles,
lyg jos turėtų jausmus...
Lyg galėtų mąstyt.
Lazdelė pati renkasi burtininką, ponaiti Poteri.
Bent jau tiek visad buvo aišku kiekvienam iš mūsų, kuris studijavo burtų lazdelių paslaptis.
Ką žinote apie Mirties Relikvijas?
Sklinda gandai, kad jų yra trys.
Šeivamedžio lazdelė...
Neregimasis apsiaustas, kad paslėptų tave nuo tavo priešų.
Ir prisikėlimo akmuo,
galintis prikelti mylimus žmones iš mirusiųjų.
Kartu, jos vieną žmogų, padaro Mirties valdovu.
Bet tik keletas tiki,
kad relikvijos iš tiesų egzistuoja.
O jūs? Ar jūs tiki, kad jos egzistuoja, pone?
Nematau priežasties tikėti bobučių pasakomis.
Meluojat.
Žinote, kad viena egzistuoja. Pasakojote Jam apie ją.
Pasakojote jam apie Šeivamedžio lazdelę.
Ir pasakėt kur jos ieškoti.
Jis mane kankino.
Be to...
Papasakojau tik girdėtus gardus.
Niekas...
Niekas nežino ar Jis ras ją...
Jis ją rado, pone.
Leisime jums ilsėtis.
Jam reikia tavęs, ponaiti Poteri.
Jei tai ką sakei tiesa...
Ir jis turi Šeivamedžio lazdelę...
Bijau...
Kad tau neliko jokios vilties...
Atrodo, kad reikės nužudyt Jį prieš Jam mane randant.
Tu tikra, kad jis jos?
Visiškai.
Na?..
Kaip aš atrodau?
Puikiai.
Gali duoti jį Hermionai, Graibštuoli.
Mes tavimi pasitikime, Graibštuoli. Jei pravesi mus pro Gringosto apsaugą, kardas tavo.
- Ponia Lestreindž. - Labas rytas.
Labas rytas?
Labas rytas? Tu Belatriks Lestreindž, o ne kokia naivi mokinukė.
Ei, ramiau.
Ji gali mus išduoti.
Tada galėsi pasinaudoti tuo kardu, kad persirėžtum gerklę.
Suprask.
Ne, jis teisus. Tai buvo kvaila.
Gerai.
Padarykime tai.
Noriu patekti į savo saugyklą.
Pasakykit savo tapatybę.
Nemanau, kad tai būtina.
Ponia Lestreindž.
Man nepatinka, kai mane verčia laukti.
Jie žino. Jie žino, kad ji apsišaukėlė.
Juos įspėjo.
Hari... Ką darysime, Hari?
Ponia Lestreindž...
Ar galėtumėte parodyti savo lazdelę?
- Ir kodėl turėčiau tai daryti? - Tokia banko tvarka.
Jūs juk suprantate kokia dabar padėtis?
Ne, visiškai nesuprantu.
Bijau, kad man teks pareikalauti.
Imperio!
Puiku ponia Lestreindž, sekite paskui mane.
Kas čia, Graibštuoli?
Graibštuoli?!
Spongify.
Šaunuolė, Hermiona.
Vėl atrodai įprastai.
Vagies pražūtis! Šis krioklys nuplauna visus kerus.
- Kartais net pražudo. - Ir tai sakai tik dabar.
Paklausiu tik dėl įdomumo. Iš čia yra kitas išėjimas?
Ne.
Ką po galais, jūs visi čia darot?
- Vagys! Kai atidavei raktus... - Imperio!
Tai gerai neskamba.
Po galais, Ukrainos Geležinpilvis.
Laikyk.
- Ištreniruotas tikėtis skausmo, kai išgirsta garsą. - Tai barbariška.
Lumos.
Eina sau.
Accio horokrusą.
Juk ir nesitikėjai, kad pavyks?
Tokia magija čia neveikia.
Jis čia, Hari?
Ką nors jauti?
Taurė. Viršuje.
Tai Padauginimo kerai. Viskas ką paliesit pasidaugins.
Duok man kardą.
Nustok judėjęs.
Laikykit.
- Mes susitarėm, Graibštuoli. - Taurė už kardą.
Sakiau, kad padėsiu patekti vidun, bet apie išėjimą lauk nieko nesakiau.
Graibštuoli!
Nenaudėlis.
Bent jau taurę turime.
Dėl to tai nepasisekė.
Visą laiką čia juk nestovėsime.
- Tu iš mūsų protingiausia. - Kai ką sumąsčiau, bet tai beprotystė.
Reducto!
Nagi, šokit!
Relaxio!
Jis ištrūko!
Kas dabar?
~Reducto!~
Laikykitės!
Tai buvo nuostabi mintis! Tiesiog nuostabi!
Jis leidžiasi.
- Manau reikia šokti. - Kada?
Dabar!
Jis žino. Patys-žinote-kas.
Jis žino, kad buvome įsilaužę į Gringostą. Jis žino ką pagrobėm ir žino, kad naikinam horokrusus.
- Ir iš kur jis tai žino? - Aš pats tai mačiau.
- Tu vėl leidai jam lįsti į tave. Hari, taip negalima. - Hermiona, ne visada galiu tą sustabdyt.
- Gal ir galiu, net nežinau. - Tai nesvarbu. Kas nutiko?
Na, jis įpykęs...
Ir yra išsigandęs. Jis žino, kad jeigu rasime ir sunaikinsime visus horokrusus, galime sunaikinti ir Jį.
Jis padarys viską, kad mes nerastume likusių.
- Ir dar šis tas. Vienas horokrusų yra Hogvartse. - Ką?
- Tu matei jį? - Mačiau pilį ir Varno Nago koledžo ženklą.
Tai kažkaip su juo susiję. Turime ten keliauti kuo greičiau.
Negalime to daryt dabar. Reikia viską apgalvoti. Reikia plano.
Hermiona, kada kuris nors iš mūsų planų buvo suveikęs?
Mes suplanuojam, pradedam veikti pagal planą ir tada viskas apsiverčia aukštyn kojom.
Jis teisus. Yra viena problema...
Sneipas dabar yra direktorius. Juk negalime įeiti lyg niekur nieko.
Pirmiausia vyksime į Kiauliasodį.
Pažiūrėsime, kokia apsauga juosia mokyklą. Jam kažkas negerai...
Praeityje...
Visados sugebėjau sekti jo mintis.
O dabar viskas labai padrika.
Galbūt tai dėl horokrusų.
- Galbūt jis silpsta. Galbūt jis miršta. - Ne. Labiau atrodo, kad Jis lyg sužeistas.
Ir dėl to Jis tik dar labiau pavojingesnis.
Jie sužinojo mūsų paslaptį, Nadžine.
Tai daro mus pažeidžiamus.
Turime padaryti viską, kad surastume Jį.
Ir tu, mano drauge, turėsi būti su manimi.
Ieškokite visur...
Poteri!
Čionai, Poteri.
Matei jį?
- Akimirką pagalvojau, kad jis... - Žinau, Dumbldoras.
Hari.
Matau tave jame.
Jūs visiški kvailiai, ką jūs galvojot atkeliaudami čia? Ar bent nutuokiat kaip jums čia pavojinga?
Jūs Aberfortas. Dumbldoro brolis.
Jus aš ir mačiau čia.
- Jūs ir atsiuntėt Dobį. - Kur jūs jį palikot?
Jis žuvo.
- Gaila tai girdėti. Man tas elfas patiko. - Kas jums jį davė?
Veidrodį.
- Mandangas Flečeris, prieš kokius metus. - Jis neturėjo teisės jums jo parduoti, jis priklausė...
Sirijui. Albas man sakė.
Albas sakė, kad būsi perpykęs, jei sužinosi, kad aš jį turiu. Bet paklausk savęs:
Kur tu būtum, jei aš nebūčiau jo turėjęs?
Girdėjot ką nors apie kitus Brolijos narius?
Brolijos nebėra. Patys-žinote-kas laimėjo, o tie kurie sako kitaip, meluoja patys sau.
Turime patekti į Hogvartsą, šiąnakt.
- Dumbldoras įsakė mums atlikti vieną darbą. - Nejaugi?
Ar tas darbas malonus? Lengvas?
Mes ieškome ir naikiname horokrusus.
Manome, kad paskutinis yra pilyje. Bet mums reikia jūsų pagalbos į ją patekti.
Darbas, kurį mano brolis davė jums,
yra savižudybė. Padaryk sau paslaugą, vaikinuk. Keliauk namo.
- Dar šiek tiek pagyvenk. - Dumbldoras man patikėjo šį darbą.
Kodėl manai, kad juo galima pasitikėti?
Kodėl manai, kad galima tikėti iš vis kuo nors ką mano brolis yra tau sakęs?
Ar per visą laiką kai pažinojai jį, ar jis nors kartą minėjo mano vardą?
Ar kada minėjo jos vardą?
- O kodėl jis turėjo?.. - Laikyti nuo tavęs paslaptis?
- Aš juo pasitikėjau. - Tai berniuko atsakymas.
Berniuko kuris vaikosi horokrusus, patikėjęs žodžiu žmogaus, kuris net nepasakė nuo ko pradėt. Meluoji.
Ne tik man tai nesvarbu. Meluoji ir sau.
Taip elgiasi kvailiai. Tu man nepanašus į kvailį, Hari Poteri.
Todėl klausiu dar kartą.
Juk turi būti kokia nors priežastis.
Man neįdomu kas nutiko tarp jūsų ir jūsų brolio.
Man nesvarbu, kad jūs pasidavėt.
Pasitikėjau žmogumi kurį pažinojau.
Šiąnakt turime patekti į pilį.
Tu žinai ką daryti.
Kur ją nusiuntėt?
Greitai pamatysi pats.
Tai jūsų sesuo Ariana?
Ji mirė labai jauna, taip?
Kad įgautų valdžios, mano brolis paaukojo labai daug, ponaiti Poteri.
Kartu ir Arianą...
O ji buvo atsidavusi jam.
Jis jai davė viską.
Išskyrus laiko...
Dėkui jums, pone Dumbldorai.
Jis dukart mums išgelbėjo gyvybes.
Ir vis stebėjo mus tame veidrodyje.
Neatrodo, kad taip elgtųsi pasidavęs žmogus.
Ji grįžta.
Kas ten su ja?
- Nevili tu atrodai... - Baisiai, ką?
Tai niekis, Semas atrodo dar prasčiau.
Aberfortai, pas jus gal dar keletas mūsiškių užgrius.
- Plėšiko plane šio tunelio nepamenu. - Ankščiau jis neegzistavo.
Kiti tuneliai buvo uždaryti dar prieš prasidedant mokslo metams.
Dabar tai vienintelis įėjimas ir išėjimas.
Pilyje pilna Mirties Valgytojų ir Psichų.
- Akivaizdu, kad Sneipas siaubingas direktorius. - Jis retai kada išlenda. Pilį prižiūri Kerousai.
- Kerousai? - Taip. Brolis ir sesuo. Jie atsakingi už drausmę.
- Jie mėgsta skirti bausmes. - Jie tau tai padarė?
- Už ką? - Šiandien ant pirmaklasių turėjome užleisti nukryžiavimo kerus
aš atsisakiau.
Hogvartsas pasikeitė.
Šiek tiek pasilinksminkim, gerai?
Žmonės, pralinksmėkit.
- Turiu staigmeną. - Daugiau jokio Aberforto maisto?
Bus staigmena jei sugebėsim jį praryti.
Velniai griebtų!
Pranešk Remui ir kitiems, kad Haris grįžo.
- Gerai, gerai. Baikit jį žudyt. Palikti tai Patys-Žinote-Kam. - Orų prognozė. Girdite?
Turime naują orų pranešimą. Žaibas trenkė. Kartoju. Žaibas trenkė.
- Koks planas, Hari? - Žaibas trenkė.
Gerai. Turime kai ką rasti.
Kai ką paslėptą čia, pilyje.
Tai gali mums padėti nugalėti Patys-Žinote-Ką.
- Gerai. Kas tai? - Mes nežinome.
- Tai kur tada ieškot? - To irgi nežinome.
- Suprantu, kad nieko nuo ko būtų galima pradėt. - Visiškai nieko.
Manau, kad tai kažkaip susiję su Rovena Varnanage. Tai mažas,
lengvai paslepiamas daiktas. Gal kas nors turi minčių, kas tai?
Na juk yra Varnanagės diadema.
Na štai, prasideda.
Rovenos Varnanagės Diadema. Niekas nėra apie ją girdėjęs?
- Ji gan įžymi. - Taip, bet Luna, ji dingusi.
Jau daug amžių... Nebėra gyvų žmonių, mačiusių ją.
Atsiprašau, gali man kas nors pasakyti kas po galais yra ta diadema?
Tai lyg karūna, labiau panaši į tiarą.
Hari!
Labas.
Pusę metų manęs nematė, o toks jausmas, kad mane čia lyg nebūtų. Juk aš jos brolis.
- Brolių ji turi daug, o Haris tik vienas. - Užsičiaupk, Semai.
- Kas yra, Džine? - Sneipas žino.
Jis žino, kad Haris buvo pastebėtas Kiauliasodyje.
Daugeliui jūsų be abejo įdomu, kodėl sukviečiau jus tokiu paros metu.
Iki manęs atėjo gandai, kad šį vakarą
Kiauliasodyje buvo pastebėtas Haris Poteris.
Taigi, jeigu nors vienas
mokinys ar mokytojas sugalvos pagelbėti ponaičiui Poteriui,
bus nubaustas atsižvelgiant į nusižengimo rimtumą.
Dar šis tas... Jei kuris nors žinos
apie suteiktą pagalbą
ir apie ją nepraneš,
bus laikomas nusikaltėliu.
Taigi.
Jei kas nors esantis čia žino,
apie ponaičio Poterio šio vakaro veiksmus,
siūlau juos žengti žingsnį pirmyn.
Dabar pat.
Atrodo, nepaisant jūsų visų saugumo priemonių,
turite apsaugos problemų, direktoriau.
Ir atrodo gana rimtų.
Kaip drįsti stovėti ten kur stovėjo jis?
Papasakok visiems kas nutiko tą naktį, papasakok kaip žiūrėjai jam į akis,
kaip žiūrėjai į žmogų kuris tavimi pasitikėjo ir jį nužudei!
Papasakok!
Bailys!
Hari...
Poteri.
Žinau, kad daugelis jūsų nori kovoti.
Kai kurie iš jūsų netgi mano, kad kautis protinga.
Bet tai būtų kvailystė.
Duokite man Harį Poterį.
Atiduokite jį, ir niekas iš jūsų nenukentės.
Duokite man Harį Poterį ir paliksiu Hogvartsą nepaliestą.
Duokite man Harį Poterį.
Ir jums bus atsilyginta.
Turite vieną valandą.
Ko laukiate? Kas nors, griebkite jį.
Mokiniai ne lovose...
- Mokiniai koridoriuose... - Ji ir neturi būti miegoti,
tu sumautas kvaily.
- Atleiskit, ponia. - Taip nutiko, pone Filčai,
kad atėjote kaip tik laiku. Norėčiau jūsų paprašyti,
kad išvestumėte panelę Parkinson ir likusią Klastūnyno dalį.
- Ir kur aš juos turėčiau vesti? - Kad ir į požemius.
Manau turi priežastį čia grįžti, Poteri. Ko tau reikia?
Laiko, kiek galima daugiau, profesore.
Daryk ką privalai, aš apsaugosiu pilį.
Poteri...
Gera tave matyt.
Jus taip pat, profesore.
Laikykitės, Nevili.
Hari! Mes su Hermiona pagalvojom. Kam ieškoti to horokruso?...
- Kaip suprasti? - ...jei negalėsim jo sunaikinti.
- Todėl pagalvojom... - Tai Ronio mintis. Kuri yra puiki.
Tu sunaikinai Tomo Ridlio dienoraštį su Bazilisko iltimi, taip?
Mes su Hermiona manome žiną kur būtų galima ją rasti.
Gerai.
Gerai, tik paimkite žemėlapį. Taip rasite mane grįždami.
- Kur tu eini? - Į Varno Nago kambarį. Turiu nuo ko nors pradėti.
Hari! Hari!
Noriu tik pasitikslinti, profesore. Jūs duodate mums leidimą, daryt tai?
- Teisingai, Nevėkšla. - Sprogdinti? Bum.
Puiku! Bet kaip mes tai padarysim?
Dėl to kreipkitės pas ponaiti Finigeną. Kiek prisimenu jis turi ypatingą polinkį pirotechniką.
- Aš tikrai galiu padėt. - Šaunuolis,
dabar eikit.
Manau jūs suprantant, kad amžinai Pati-Žinote-Ko nesulaikysime.
Bet tai nereiškia, kad negalime jo bent užlaikyti.
Ir jo vardas yra Voldemortas.
Vadinkite jį vardu. Jis bet kuriuo atveju bandys jus nužudyt.
Piertotum Locomotor
Hogvartsas pavojuje, saugokite sienas, ginkite mus,
atlikite savo pareigą mokyklai!
Visada norėjau panaudoti tą burtažodį.
Protego Maxima
Hari, palauk. Turiu su tavimi pasikalbėti.
Ten nieko nerasi, veltui gaišti laiką.
- Pakalbėsim vėliau, gerai? - Hari!
- Vėliau. - Hari Poteri,
tuoj pat išklausyk manęs!
Ar negirdėjai ką Čo sakė apie Rovenos Varnanagės diademą?
Nėra nė vieno gyvo žmogaus, mačiusio ją.
Juk akivaizdu, ar ne?
Turime pasikalbėti su mirusiu.
Įspūdinga, ar ne?
- Rasi ją ten, apačioje. - Tu neisi?
Ne, jums geriau pasikalbėti vieniems.
Ji labai drovi.
Tu Pilkoji Dama.
Varno Nago bokšto vaiduoklis.
Neatsiliepiu šaukiama tuo vardu.
Ne, atleiskit. Atleiskit. Jūs Helena, taip?
Helena Varnanagė. Rovenos dukra.
- Tu Lunos draugas? - Taip.
Ir ji manė, kad jūs galėsite man padėti.
Ieškai mano mamos diademos.
Taip.
Teisingai.
Luna yra gera, ne tokia kaip daugelis kitų.
Bet ji klydo, negaliu tau padėt.
Palauk, maldauju.
Noriu ją sunaikint.
Jie taip ir nepasimokė.
Kaip gaila.
Valdove...
Ar neturėtume palaukti?..
Valdove...
Pradėkit.
Tu juk to nori, taip Helena?
- Nori ją sunaikinti. - Prieš daugelį metų, kai kas kitas prisiekė ją sunaikinti.
Keistas berniukas, keistu vardu.
- Tomas Ridlis. - Bet jis melavo.
- Jis melavo daugeliui žmonių. - Aš žinau ką jis padarė!
Aš žinau kas jis!
Jis užbūrė ją juodąja magija.
Galiu ją sunaikinti. Kartą ir visiems laikams.
Bet jeigu tik pasakysi kur Jis ją paslėpė.
Juk tu žinai kur Jis ją paslėpė. Juk taip?
Tau reikia tik man pasakyti.
Prašau.
Keista...
Tu man šiek tiek jį primeni.
Ji čia...
Pilyje...
Vietoje kur viskas paslėpta...
Jei turi klausti kur, niekada nesužinosi.
Jei žinau tau reikia tik paprašyt.
Ačiū.
Pasakyk profesoriai Makgonagal, kad mes ginsime šią pilies pusę.
Gerai, pone.
Ei Di, dar pasakyk profesoriai Makgonagal,
kad mums gali praverst papildoma pagalba.
Pergalę lemia tik pasišventimas, o ne pasekėjų skaičius.
- Ir kas taip yra pasakęs? - Aš.
Viskas tvarkoj, Fredi?
Taip.
Man taip pat.
Haris kalba per sapnus, žinojai?
Žinoma, kad ne.
Taip. Ką išsigandot?
- Tu tai padaryk. - Negaliu.
Taip, gali.
Nevili!
Viskas praėjo puikiai.
Visi, slėpkitės pily.
Stupefy!
- Džine, Nevili. Jums viskas gerai? - Geriau dar nebuvo. Jaučiuosi taip lyg galėčiau spjaudytis ugnimi.
- Nematei Lunos? - Lunos?
Pamečiau galvą dėl jos. Turiu jai tai pasakyt. Vis tiek iki aušros būsim mirę.
- Velniai griebtų, niekad jo nerasim. - Štai jis.
- Puiku. - Jis išnyko.
Aš ką tik jį mačiau čia.
Galbūt jis įėjo į Kambarį iki Pareikalavimo? Jo žemėlapyje nematyti, taip?
Pati taip pernai sakei.
Tikrai, sakiau.
Eime.
Puikiai sumąstei.
Eime.
Ką gi. Ir ko gi čia atsibeldei, Poteri?
Galėčiau tavęs paklausti to paties.
Turi kai ką kas priklauso man. Norėčiau tai atgauti.
- O kuo netinka ta kurią dabar laikai? - Ji mano mamos. Galinga, bet...
Ne tas pats.
Nelabai mane supranta.
Juk tu supranti.
Kodėl nepasakei jai?
Belatriks?
Žinojai, kad ten aš, bet nesakei.
Nagi, Drakai. Nebūk bailys.
Pribaik jį.
Ramiai. Pribaik jį.
Ramiai.
Expelliarmus!
Avada Kedavra
Ji mano mergina, tu kvaily!
Gylys viską padeginėja.
Nagi, čionai.
Negalime jų palikti.
Jis juk juokauja?
Jai per juos mirsime, Hari, aš pats tave užmušiu!
Hari!
Valdove...
Avada Kedavra! Valdove...
Avada Kedavra!
Eikš, Nadžine. Turiu tave saugoti.
Tai gyvatė.
Ji paskutinis horokrusas.
Pažvelk į jo vidų, Hari.
Sužinok kur jis. Jei rasime jį, rasime ir gyvatę.
Ir tada užbaigsime tai.
Valdove, galbūt...
Būtų geriau...
Jums sustabdyti šią kovą ir
tiesiog rasti berniuką pačiam.
Man nereikia ieškoti berniūkščio...
Prieš prasidedant rytui, jis pats ateis pas mane, supranti?
Pažiūrėk į mane...
Kaip tu pakenti save, Liucijau?
Nežinau.
Surask Severą. Atvesk jį pas mane.
Žinau kur jis.
Nagi...
Ne!
Per keletą pastarųjų valandų, su šia lazdele parodė nepaprastos magijos.
Ne.
Ne... Aš esu nepaprastas.
Bet lazdelė,
- nepaklūsta man. - Už jos galingesnės nėra.
Tą sakė pats Olivanderis.
Šiąnakt, kai pas Jus ateis berniūkštis, ji jūsų nenuvils, užtikrinu jus.
Ji paklūsta jums.
Ir tik jums.
Ar tikrai?
Valdove?
Lazdelė... Ar ji tikrai man paklūsta?
Esi protingas žmogus, Severai. Tikrai turėtum žinoti.
Kam iš tikro ji ištikima?
Žinoma, jums, valdove.
Šeivamedžio lazdelė...
Negali man tarnauti tinkamai, nes...
Aš nesu jos tikrasis šeimininkas.
Lazdelė priklauso burtininkui kuris nužudė buvusi jos šeimininką.
Tu nužudei Dumbldorą, Severai...
Kol tu gyvas, Šeivamedžio lazdelė niekada nepaklus man.
Buvai geras ir paklusnus tarnas, Severai...
Bet tik aš vienas, galiu gyventi amžinai.
Valdove...
Nadžine, žudyk.
Surink jas.
Prašau...
Duok ką nors. Buteliuką, nesvarbu, ką nors.
Nunešk jas į Minčių Koštuvą...
Pažiūrėk į mane...
Turi savo mamos akis.
Jūs kovėtės narsiai,
bet veltui.
Aš to nenorėjau.
Kiekvienas pralietas magiško kraujo lašas - didžiulė netektis.
Aš įsakau savo kariams tučtuojau atsitraukti.
Kad galėtumėte oriai atsisveikinti su žuvusiais.
O dabar kreipiuosi į tave, Hari Poteri.
Visą šį vakarą, leidai savo draugams žūti už tave,
užuot susitikęs su manimi akis į akį.
Didesnio įžeidimo būti negali.
Ateik pas mane į Uždraustąjį mišką ir pasitik savo likimą.
Jei tu to nepadarysi, nužudysiu visus likusius vyrus,
moteris ir vaikus,
kurie bandys slėpti tave nuo manęs.
Kur visi pasidėjo?
Hari!
Jos nebėra...
Ji mirė.
Keistuolė... Ateik čia. Pasakysiu mamytei.
Tu keistuolė. Tu keistuolė, Lile.
Ateik čia...
Ji tau pavydi, nes tu ypatinga, o ji ne.
Tai būtų kvaila, Severai.
Grifų Gūžta!
- Sveika, aš Džeimsas. - Sveikas, aš Lilė.
Visai kaip jo tėvas...
Tingus kaip tėvas...
Nedrįsk juodint mano tėvo.
...ir jie susijungs iš naujo...
Severai...
Nežudykit manęs...
Pranašystėje buvo kalbama ne apie moterį...
- O apie berniuką gimusį liepos pabaigoje. - Taip, bet Jis mano, kad tai jos sūnus.
Jis ketina juos surasti ir nužudyti.
Paslėpkit juos, paslėpkit juos visus.
- Maldauju jūsų. - Ką man duosi mainais, Severai?
Bet ką...
Hari... Tu labai mylimas ...
Labai mylimas...
Hari, mama tave myli...
Tėtis tave myli.
Hari pasisaugok, būk stiprus.
Avada Kedavra!
Jūs pažadėjote...
- Jūs žadėjot, kad apsaugosit ją. - Lilė ir Džeimsas,
pasitikėjo ne tuo žmogumi.
Visai kaip ir tu...
- Berniukas išgyveno. - Jam nereikia apsaugos...
- Tamsos Valdovo nebėra. - Tamsos Valdovas sugrįš.
Ir kai sugrįš, berniukas bus didžiuliame pavojuje.
Jis turi jos akis.
Jei tikrai ją mylėjai...
Niekas neturi žinoti.
Niekad negalėsiu atskleisti geriausios tavo pusės?
Duokite žodį.
- Kiekvieną dieną teks rizikuoti, kad apsaugotumėt berniuką... - Jis neturi jokio talento...
Negabus, pasipūtęs kaip ir jo tėvas,
ir džiaugiasi tuo, kad yra garsus.
Nedrįsk juodint mano tėvo...
Džeimsas Poteris.
Tingus, pasipūtęs.
- Mano tėvas buvo didis žmogus. - Tavo tėvas buvo kiaulė.
Išgerkit visą.
Jis kuriam laikui sustabdyt kerų plitimą jūsų rankoje.
- Bet kerai plis, Albai. - Kiek liko?
Galbūt metai.
Neignoruok manęs, Severai.
Mes abu žinome, kad Voldemortas įsakė Smirdžių sūnui nužudyti mane.
Bet kai jam nepavyks...
Tamsos Valdovas atsisuks į tave...
Tu turėsi mane nužudyti, Severai.
Tai vienintelis būdas.
Tik tada Tamsos Valdovas tavimi visiškai pasitikės.
Ateis laikas, kai Hariui Poteriui reikės kai ką papasakoti.
Bet turėsi palaukti laiko, kai Voldemortas bus labiausiai pažeidžiamas.
Ką jam papasakoti?
Naktį, kai valdovas Voldemortas, Godriko Dauboje, bandė nužudyti Harį...
Ir Lilė Poter įsikišo tarp jų...
Kerai atsimušė.
Kai tai nutiko, dalis Voldemorto sielos apsigyveno
vienintelėje kambaryje buvusioje gyvoje būtybėje.
Pačiame Haryje.
Štai dėl ko Haris gali kalbėti su gyvatėmis.
Štai dėl ko jis gali patekti į Voldemorto mintis.
Voldemorto dalelė gyvena jame.
Taigi, kai ateis laikais...
Berniukas turės mirti?
Taip... Taip.
Jis turės mirti.
Jūs laikėt jį gyva, kad jis mirtų reikiamu metu?
Auginot jį, kaip kiaulę skerdykloj.
Nesakyk man, kad jis tau pradėjo rūpėti.
Expecto patronum
Lilė?
Po šitiek metų?
Visados.
Taigi, kai ateis laikais,
berniukas turės mirti?
Taip...
Jis turės mirti. Ir pats Voldemortas turės jį nužudyt.
Tai būtina...
- Kur buvai? - Manėm, kad nuėjai į mišką.
Einu ten dabar.
Išprotėjai? Ne.
Negali jam pasiduot.
Kas yra Hari?
Ką sužinojai?
Yra priežastis, kodėl girdžiu juos...
Horokrusus.
Manau pats, tai žinojau kurį laiką.
Manau jūs irgi.
- Eisiu su tavimi. - Ne, nužudykit gyvatę.
Nužudykit gyvatę ir liks tik jis.
Aš atsiversiu pabaigoje.
Aš pasiruošęs mirti.
Prisikėlimo akmuo.
Buvai labai drąsus, brangusis.
Kodėl jūs čia?
Jūs visi.
Mes niekur ir nebuvom išėję.
Ar skauda?
Mirti?
Greičiau ir lengviau nei užmigti.
Beveik pasiekei savo tikslą, sūnau.
Atleiskite. Nenorėjau, kad mirtumėte dėl manęs.
- Ir Remai, tavo sūnus... - Kiti jam papasakos dėl ko mirė jo motina ir tėvas.
Vieną dieną, jis supras.
Ar liksite su manimi?
Iki pat pabaigos.
Ir jis jūsų nematys?
Ne.
Nes mes esame čia, tavo širdy.
Būkit šalia manęs.
Visados.
Jo nė ženklo, Valdove.
Maniau, kad jis ateis.
Hari... Ne!
- Ką tu čia darai? - Tylos!
Haris Poteris...
Berniukas, kuris išgyveno...
Atėjo mirti...
Avada Kedavra!
Jam nepadėsi.
Hari...
Tu nuostabus berniukas...
Drąsus, drąsus vyras.
Pasivaikščiokime.
Profesoriau, kas tai?
Tai kam mes jau nebepadėsim.
Dalis Voldemorto atsiųsta čia numirti.
O kur mes randamės?
Kaip tik norėjau tavęs to paklausti.
Kaip manai, kur mes?
Tai panašu į Kings Kroso stotį.
Tik čia švariau.
Ir nėra traukinių.
Sakai Kings Krosas?
Tai, kaip sakoma, tavo reikalas.
Manau, dabar supranti, kad buvai su Voldemortu susijęs,
ne tik likimu. Tai nutiko tą naktį, Godriko Dauboje.
- Prieš daugelį metų. - Vadinasi tai tiesa, sere?
Dalelė jo gyvena manyje, taip?
Gyveno. Ją prieš keletą akimirkų sunaikino pats Voldemortas.
Tu, buvai horokrusas, kurio jis neketino sukurti, Hari.
Turiu grįžti atgal, taip?
- Čia jau kaip nori. - Aš galiu rinktis?
Žinoma.
Sakai Kings Krosas?
Manau, jei panorėsi,
gali įsėsti į traukinį.
Ir kur jis mane nuvežtų?
Tolyn.
Voldemortas turi Šeivamedžio lazdelę.
- Tai tiesa. - Ir gyvatė vis dar gyva.
Taip.
Ir aš neturiu kuo ja nužudyt.
Hogvartse pagalba visada buvo suteikiama tiems, kurie jos paprašydavo.
Visada didžiavausi savo iškalbos gebėjimais.
Žodžiai, mano nuomone
yra neišsiamiamas magijos šaltinis.
Galintis sukelti skausmą,
arba jį išgydyti.
Bet šiuo atveju,
perifrazuosiu savo išsireiškimą ir pasakysiu:
Hogvartse nusipelniusieji visada,
sulaukia pagalbos.
Negailėk mirusiųjų, Hari.
Gailėk gyvųjų,
ypač tų, kurie gyvena be meilės.
Profesoriau, mano mamos Patronus'as.
Buvo elnė, taip?
Tokia pati kokia pas profesorių Sneipą.
Tai keista. Nemanot?
Kai geriau pagalvoju. Nematau kuo čia stebėtis.
Aš jau eisiu, Hari.
Profesoriau!
Visą tai tikra? Ar tik vyksta mano galvoje?
Na, žinoma, Hari, tai vyksta tavo galvoje.
Bet kas tau sakė, jog dėl to yra netikra?
Profesoriau! Ką man daryti?
Profesoriau!
- Valdove, valdove... Ar jums viskas gerai? - Man nereikia tavo pagalbos.
Stokitės...
Berniūkštis...
Jis mirė?
Jis gyvas?
Ar Drakas gyvas?
Jis miręs.
Ką ten neša Hagridas?
Nevili, kas ten?
Haris Poteris...
- Negyvas. - Ne! Ne!
Tylėt!
Kvaila mergšė.
Haris Poteris - negyvas.
Nuo šios dienos...
Jūs paklusite,
man...
Haris Poteris - negyvas!
Dabar atėjo laikas jums pripažinti mane.
Ženkite žingsnį pirmyn, ir prisijunkite prie mūsų.
Arba mirkite.
Drakai!
Drakai.
Ateik.
Šaunuolis, Drakai.
Šaunuolis.
Turiu pasakyti, tikėjausi ko nors geresnio.
Ir kas toks būsi, jaunuoli?
Nevilis Nevėkšla.
Aš tikras, kad rasime tau vietą mūsų tarpe, Nevili.
Norėčiau kai ką pasakyti.
Na, Nevili, aš tikras, kad mes visi būsim pamaloninti išgirdę, tai ką tu nori pasakyti.
- Nesvarbu, kad Hario nebėra. - Patylėk, Nevili.
Žmonės miršta kiekvieną dieną.
Draugai...
Šeima...
Taip...
Šiąnakt netekome Hario.
Bet jis vis tiek su mumis.
Čia.
Kaip ir Fredas...
Remas...
Tonks...
Jie visi.
Jie nežuvo veltui.
Bet tu žūsi!
Nes klysti! Hario širdis plakė už mus!
Už mus visus! Tai dar nebaigta!
Confringo!
Ne, grįžkite!
Ne, grįžkite čia!
Aš nuviliosi jį iš salės. Turite nužudyti gyvatę.
Nevili!
Nelįsk prie mano dukters, tu kale.
Buvai teisus...
Kai sakei profesoriui Sneipui, kad lazdelė tavęs neklauso...
Ji tavęs niekada neklausys.
- Aš nužudžiau Sneipą. - O kas jeigu lazdelė niekada nepriklausė Sneipui?
Kas jeigu ji visados buvo ištikima kitam žmogui?
Nagi, Tomai... Pabaikim tai taip, kaip pradėjome.
Kartu!
Hari.
Kodėl ji nepakluso jam? Šeivamedžio lazdelė?
Ji pakluso kai kam kitam.
Kai nužudė Sneipą jis manė, kad lazdelė priklausys tik jam. Bet reikalas tas...
Lazdelė niekada nepriklausė Sneipui.
Ji priklausė Drakui, kuris nuginklavo Dumbldorą, tą naktį, astronomijos bokšte.
Nuo to laiko...
Lazdelė pakluso tik jam.
Kol...
Aš, Smirdžių dvare, nesusirėmiau su Draku ir jo nenuginklavau.
Vadinasi tai reiškia...
Ji mano.
- Ką mes su ja darysime? - Mes?
Tik sakau. Juk tai Šeivamedžio lazdelė. Galingiausia lazdelė pasaulyje.
Su ja, būtume nenugalimi.
PO DEVYNIOLIKOS METŲ
Kartu.
- Kuprinė? - Turiu. - Megztinis?
Gerai, pasiilgsiu tavęs.
Štai ateina ir jie.
Tėti? Kas jeigu pateksiu į Klastūnyną?
Albai Severai Poteri.
esi pavadintas dviejų Hogvartso direktorių garbei.
Vienas iš jų mokėsi Klastūnynę. Ir jis buvo...
Drąsiausias mano pažinotas žmogus...
- Bet jeigu? - Tada Klastūnynas gaus
nuostabų jauną burtininką.
Bet, klausyk. Jei tau tai tikrai taip svarbu. Gali pats pasirinkti Grifų Gūžtą.
Paskirstymo Kepurė atsižvelgs į tavo norus.
- Tikrai? - Tikrai.
- Pasiruošęs? - Pasiruošęs.
Tekstą vertė: maškėbmw Tekstą redagavo: Skidrow
www.CONNECTIONS.LT